Gamle Marley var død som en sild.
Det må man ha helt klart for seg.
Ellers kan man ikke trekke noe godt ut av denne historien.
God jul!
- Det er sju år siden. -Unnskyld?
Mr. Marley døde for sju år siden i dag.
Utfør det arbeidet som jeg betaler deg så rundhåndet for.
- Mr. Cratchit! -Ilden slukner snart, Mr. Scrooge.
Kom hit.
- Hva er dette? -En skjorte.
- Og dette? -En vest.
- Og dette? -En jakke.
Klær... En oppfinnelse, som beskytter mot kulde.
Når man først har anskaffet dem, kan de brukes på ubestemt tid.
Kull brenner.
Kull er flyktig, og kull er dyrt.
Det skal ikke brennes mer kull her i dag. Er det forstått?
- Ja, sir. -Fortsett...
Ellers blir jeg tvunget til å si deg opp.
Ja, sir.
- God jul, Bob Cratchit. -I like måte, Mr. Fred.
God jul, onkel.
Jeg sa: "God jul, onkel."
- Humbug. -Er julen humbug, onkel?
- Det kan du ikke mene. -Det gjør jeg.
Julen handler kun om å kjøpe ting-
-man verken har bruk for eller penger til.
Man oppdager at man er blitt et år eldre, men ikke noe rikere.
Hvis jeg fikk bestemme, ville alle tullinger som sier "god jul"-
-bli kokt i sin egen pudding-
-og begravd med en kristtorn i hjertet.
Nei... Du feirer jul som du vil, og jeg feirer jul som jeg vil.
- Men du feirer den ikke. -Så la meg unngå den!
Det er ikke til gagn for noe eller noen.
Jeg har hatt gagn av mange ting som ikke gir fortjeneste.
Julen er en av dem. Jeg har alltid betraktet julen-
-som en tid som står i gledens, tilgivelsens og veldedighetens tegn.
En tid hvor alle-
-åpner sine lukkede hjerter for sine medmennesker.
Selv om den aldri har gitt meg verken gull eller sølv-
-mener jeg at jeg har hatt godt av den.
Gud velsigne den.
Jeg vil ikke høre en lyd fra deg.
Ellers får du en oppsigelse i julegave.
Du har ordet i din makt. Du burde gå inn i politikken.
Ikke vær sint, onkel. Kom og spis hos oss i morgen.
Hva?! Jeg vil heller brenne i helvete.
Det ville glede meg stort... og min kone også.
Ja, din kone... Jeg har hørt at hun ikke hadde noen medgift.
Jeg elsker henne. Og hun elsker meg.
Elsker... Farvel, nevø.
Jeg vil ikke ha noe av deg. Jeg forlanger ikke noe av deg.
- Hvorfor kan vi ikke være venner? -Du kaster bort tiden min.
Det er trist at du er så sta.
Vi har da ikke noe utestående med hverandre.
Så jeg later som ingenting og ønsker deg en god jul.
- Farvel. -Og et godt nytt år.
- Hvordan går det med familien? -Bare bra, takk.
- Hils dem så mye fra meg. -Det skal jeg. Takk.
- Og god jul. -Idiot.
Og nå kommer jeg til og med for sent.
Jeg går på børsen.
Du lukker ikke et sekund for tidlig.
Du vil vel ha fri hele dagen i morgen?
- Hvis det passer... -Det gjør det ikke.
Hvis jeg trakk deg i lønn, ville du føle deg dårlig behandlet.
Men det gjelder ikke for meg, og jeg betaler en daglønn for ingenting.
Det er bare jul én gang i året.
Dårlig unnskyldning for å stjele fra andre hver 25. desember.
Greit, det kan vel ikke gjøres annerledes.
Men du møter desto tidligere i overmorgen.
Ja, sir. Og god jul.
Humbug!
- God jul, Mr. Scrooge. -Du skal ikke stå her og tigge.
Jeg heter Tim. Tim Cratchit. Jeg venter på faren min.
Tim Cratchit? Da kommer du til å vente lenge.
- Takk. -Humbug!
Gjør plass! Flytt dere!
God jul.
- Vi trodde ikke du ville dukke opp. -Vi skal stenge snart.
- Nå er jeg her. -Jeg sa han ville ombestemme seg.
- Du har rett. -Aksepterer du tilbudet vårt?
- Prisen har steget. -Det kan du ikke mene.
Dere må betale det jeg forlanger, pluss fem prosent for forsinkelsen.
- Du får aldri solgt kornet. -Det er min sak.
Brødet blir dyrere, og det rammer de fattige.
- Så kjøp korn et annet sted. -Vent et øyeblikk.
Vi kjøper kornet til den prisen du nevnte i går.
Nei. I morgen legger jeg på fem prosent til.
- Det er ikke fair! -Nei, men det er forretninger.
Dere skal få et øyeblikks betenkningstid.
- Greit, Scrooge. Vi slår til. -Glimrende, mine herrer.
Sørg for at hele beløpet blir betalt til min assistent.
Jeg leverer ikke varene før jeg har pengene i hånden.
- Mr. Scrooge, antar jeg. -Ja.
- Du kjenner oss ikke. -Nei, heldigvis.
Jeg heter Poole. Dette er Hacking. La meg forklare nærmere...
På denne tiden av året bør de av oss som har midler-
-gi et bidrag til de fattige som har det så grusomt nå.
Ber du om penger?
Mange hundre tusen mangler det aller nødvendigste.
Fins det ikke fengsler?
- Er arbeidsleirene åpne? -Ja, dessverre.
- Er fattighusene i full vigør? -De har det veldig travelt.
Jeg var redd for at de var blitt stengt.
Vi vil skaffe midler for å gi de fattige mat, drikke og varme.
- Hva ønsker du å bidra med? -Ingenting.
- Vil du være anonym? -Jeg vil være i fred, siden du spør.
Jeg unner meg ingenting selv, og har ikke råd til å hjelpe latsabber.
Jeg betaler skatt til de offentlige institusjoner. Det er allerede nok.
- De fattige må henvende seg der. -Mange vil heller dø.
Så syns jeg de skulle dø, så vi kan få bukt med overbefolkningen.
- Det mener du vel ikke? -Jo. Nå vil jeg gjerne gå. Far vel.
-Far! -Tim!
- Du må være frossen. -Nå har jeg det fint.
Kan vi gå forbi Corn Hill og se barna leke i snøen?
Jeg har fri hele dagen i morgen.
Da skal familien være sammen hele dagen.
Hurra for julen! Den beste dagen i hele året!
- Se. -De har det så gøy, far.
En vakker dag kommer du til å leke med de andre barna.
Jeg blir sterkere for hver dag som går.
- Nå må vi dra hjem. Mor venter. -Ja, vi må dra hjem nå.
Scrooge.
Ebenezer Scrooge.
Hvem roper på meg?
Er det noen som roper på meg?
Marley?
Scrooge.
Humbug!
Det er humbug! Jeg nekter å tro det!
Hva vil du?
- Mye. -Hvem er du?
Spør hvem jeg var.
En latterlig unnskyldning for et spøkelse. Hvem var du?
Da jeg levde, var jeg din kompanjong, Jacob Marley.
- Kan du sette deg ned? -Ja.
Så sett deg ned, da.
- Du tror ikke på meg. -Nei.
Hvilke bevis på min eksistens krever du foruten dine sanser?
Hvorfor tviler du på sansene dine?
De blir lett påvirket. Selv av litt magepine.
Du kan være et stykke fordervet kjøtt, en bit av en rå potet.
Du er snarere dårlig føde enn en av de døde. Humbug!
Vis nåde! Grusomme spøkelse, hvorfor plager du meg?
Tror du på meg eller ikke med din jordiske forstand?!
Det gjør jeg! Det må jeg! Men hvorfor oppsøker du meg?
Det kreves av alle mennesker at hans ånd skal vandre-
-blant hans medmennesker og reise langt og vidt.
Skjer det ikke i livet, dømmes ånden til det etter døden.
Den er dømt til å vandre i verden og se det som den ikke kan ta del i...
...men som den kunne ha tatt del i-
-og funnet lykke i!
Du er lenket. Hvorfor?
Jeg bærer den lenken som jeg smidde i livet.
Jeg lagde den ledd for ledd-
-yard for yard.
Syns du den er underlig? Eller kjenner du igjen målene-
-på den lenken som du selv bærer?
Den var like stor, diger-
-og lang som denne for sju juler siden.
Du har jobbet på den siden det. Det er en mektig lenke!
Jeg ser ingen lenke.
Min var usynlig til den dagen jeg døde.
Det er din også.
Fortell meg mer. Si noe beroligende.
Det kan jeg ikke.
Min ånd-
-beveget seg aldri utenfor vårt kontors fire vegger.
I livet dro aldri ånden min forbi de snevre grensene-
-i vårt usle pengeveksler-hull!
Nei. Du hadde alltid nese for forretninger.
Forretninger?! Mennesker var mine forretninger.
Allmennhetens velferd var mine forretninger.
Veldedighet, barmhjertighet, overbærenhet og godhet!
Jobben min var bare en dråpe vann-
-i forretningenes utstrakte hav.
Jeg har vondt av deg, Jacob. Kan jeg gjøre noe for deg?
For meg? Nei.
Det er for sent.
Men jeg er kommet for din skyld-
- Ebenezer.
Du har alltid vært en god venn.
Som en del av straffen min-
-er jeg blitt pålagt å advare deg.
For å gi deg håp og mulighet til å unngå min skjebne-
-blir du hjemsøkt av tre ånder.
Skal det gi meg mulighet og håp? Da vil jeg helst slippe.
Den første kommer i kveld... når klokken slår ett.
Kan de ikke komme på samme tid og få det overstått?
Den neste kommer på slaget to.
Den tredje, som er mer uregjerlig, kommer når det passer ham.
Ikke se på meg lenger. Prøv heller å huske-
-det som har skjedd mellom oss.
Humbug!
Det må ha vært noe som jeg har spist.
Ett...
Hva var det Marley sa?
Ingenting.
Det var bare en drøm.
Er du den ånden som skulle komme?
- Ja. -Hvem og hva er du?
- Jeg er ånden fra fortidens jul. -Hvilken fortid?
Din fortid.
Kan du vennligst ta på deg hatten som du holder i hånden?
Jeg bringer sannhetens lys. Vil du bruke den til å slukke det?
Unnskyld. Jeg mente ikke å fornærme deg.
Hva bringer deg hit?
Jeg kommer for å hjelpe deg.
Jeg kan ikke forestille meg noe bedre enn en natts uforstyrret søvn.
Vokt deg, Ebenezer Scrooge. Du må bli et bedre menneske.
La oss sette i gang, da.
Kom.
Vi blir usynlige og tause som graven.
Nå ser du et barn... En unggutt.
Du ser deg selv, Ebenezer.
Luften er så ren. Så annerledes enn den i byen.
- Vet du hvor du er? -Naturligvis.
Jeg vokste opp her.
Det er Daniel Costas. Og Robert Estes.
God dag, Daniel!
Den store er David Tyler. David, det er Ebenezer!
Jeg sa jo at de ikke kan høre deg.
- De ser så glade ut. -Ja, det gjør de.
Men nå må vi gå videre.
Kom, Ebenezer. Du kjenner veien.
Jeg kan finne fram med bind for øynene.
- Skolen din. -Jeg husker den.
- Det er 1. juledag. -Det sitter en forsømt gutt der.
Han er forlatt av vennene og familien.
Moren hans er død. Faren bebreider ham for det.
- Hvorfor gjør han det? -Hun døde i barselseng...
Hans fødsel.
- Gråt for gutten, hvis du kan. -Han har venner, selv nå.
Alle hans elskede bøker. Hans Ali Baba.
Kjære, gamle, ærlige Ali Baba.
Og sultanens tjener og lampens ånd.
Men ikke et ekte barn. Ikke et levende menneske.
Var ikke Robinson Crusoe virkelig? Og Fredag? Og papegøyen-
-med den grønne kroppen og gule halen var ikke virkelig?
Han klarte seg.
La oss se en annen 1. juledag da du var unggutt.
Fan?
- Fan! -Min kjære bror!
Jeg er kommet for å hente deg.
Du skal være med hjem. Hjem!
- Hjem, lille Fan? -Ja.
Hjem for godt. Far er blitt mye snillere.
Jeg dristet meg til å spørre om du kunne komme hjem.
Han sa ja og sendte meg for å hente deg.
Du er en enestående kvinne, lille Fan.
Og nå er du en mann og skal aldri dra tilbake hit.
Kom.
- Far! - Stopp gutt la meg Se på deg.
Ja, de har ikke gitt deg for mye å spise.
- Jeg har vokst, tror jeg. -Ja... Gutter gjør jo det.
- Du vet du ikke skal tilbake hit? -Ja.
Du skal ut i verden. Jeg har skaffet deg en lærlingplass.
Du flytter hjem til Mr. Fezziwig om tre dager.
- Blir han ikke hjemme lenger? -Lenger?
Tre dager er lenge nok for begge to. Ikke sant, Ebenezer?
Jo... Det er lenge nok.
- Er du ferdig? -Ja.
Sett deg inn, sønn.
Kom. Sett deg inn, gutt.
Fan tryglet om å få mer tid, men min far var veldig...streng.
- Og Fan... -Døde som en ung kvinne.
Hun var så god. Ja, hun var for ung.
- Gammel nok til å føde et barn. -En sønn.
Fred, din nevø...som har en slående likhet med din søster.
Har han det? Det har jeg aldri lagt merke til.
Ikke det?
Du har visst gått igjennom livet med lukkede øyne.
Lukk dem opp. Helt opp.
- Kjenner du denne mannen? -Det er gamle Fezziwig.
Ja, min kjære. Be Mr. Peuring om å overlate det til Mr. Scrooge.
- Og du kjenner dette stedet? - Var jeg ikke lærling her?
Følg med, alle sammen! Dick! Ebenezer! Legg bort skrivesakene.
Nå tar vi fri. Det er julaften.
Lukk bøkene. Rydd bort alt! Vi skal bruke lokalet.
I kveld morer du deg, Ebenezer. Det er en ordre.
- Jeg skal prøve. -Legg sjelen din i det.
Du legger nok i arbeidet ditt, og jeg er full av lovord om deg.
Men du er ung. Livet er mer enn bøker og klær.
Mrs. Fezziwig og de tre døtrene med beilerne deres.
Og Belle. Jeg hadde glemt hvor vakker hun var.
- Hallo, Belle. -Hallo.
- Har du lyst til å danse? -Ja.
Hvor lenge er det siden du har danset, Ebenezer?
- Det er bortkastet tid. -Det syntes du ikke da.
Da hadde jeg en grunn til det.
Du har forandret deg siden du begynte her. Du var så dyster.
Jeg må advare deg. Jeg har et alvorlig sinnelag.
Alvor er et godt karaktertrekk, men det kan overdrives.
Da skal jeg gå igjennom livet med et smil rundt leppene.
Kom igjen, dere to. De spiller opp til folkedans.
Man kan helle i seg punsj når man er gammel og fet som meg.
Jeg må finne min kone før de unge valser bort med henne.
Det er så viktig å reise på livets harde vei-
-med den rette kvinnen ved sin side.
For en heldig mann jeg er.
- Skal vi gå inn til de andre? -Med fornøyelse.
Gamle Fezziwig... En fjollete mann.
Fjollete? Hvorfor det?
Hvorfor fortjente han lovord fra lærlingene sine?
Han brukte noen pund. Danset som en ape.
Smilte over hele ansiktet.
Gleden han gir...ga-
-var så stor at den kunne ha kostet tusen pund.
Det var små ting.
- Belle... -Er du forelsket, Ebenezer?
- Tanken har streifet meg. -Hun er for god for deg.
Når jeg har tjent en formue, har jeg gjort meg fortjent til henne.
- Det er en kveld vi aldri bør glemme. -Aldri.
Men du glemte den...titt og ofte. Se her.
Enda en julaften...forsinket på grunn av arbeidspresset.
- Husker du det? -Nei.
Husker du det nå?
- Unnskyld at jeg kommer for sent. -Jeg trodde ikke du ville komme.
Jeg vet hvor travelt du har det.
På denne årstiden og med yrket mitt...
Jeg må bruke min tid og mine muligheter med omtanke.
Jeg er blitt fortrengt av din nye utkårne.
Den er gylden. Alle dine håp er blitt til én stor lidenskap:
Utbytte. Tanken på penger fortærer deg.
Kanskje jeg er blitt klokere. Men overfor deg er jeg den samme.
Forholdet vårt er gammelt. Det ble inngått-
-da vi var unge, og våre muligheter begrensede.
Jeg har ofte tenkt på de årene.
Hvis vi ikke hadde inngått en avtale, ville du prøvd å få meg nå?
En pike uten medgift, som kun har seg selv å bringe inn i ekteskapet.
- Du har ikke noe svar. -Tror du ikke at jeg ville gjøre det?
For et vemmelig svar. Sagt av en forsiktig mann.
Ebenezer, jeg løser deg fra forpliktelsene dine.
Du er en fri mann.
Jeg lar deg gå. Må du finne lykke i det livet du har valgt.
- Jeg gikk nesten etter henne. -"Nesten" teller ikke.
Spesielt i hjertesaker. Du hadde et hjerte, ikke sant?
Hvorfor fulgte du ikke etter henne?
Da min far døde, etterlot han meg en liten arv.
Belle ville gifte seg og mente at vi kunne leve på ganske lite.
Men jeg ønsket mer for begge to, så jeg lånte ut pengene.
Jeg la grunnlaget for økonomisk framgang, som jeg har oppnådd.
- Gratulerer! -Ikke hån meg.
- Nå vil jeg hjem. -Du har forklart hva du har fått.
Nå skal jeg vise deg hva du har mistet.
- Belle. -Ja... Belle.
Og det er hennes barn!
Han er vidunderlig. Er han ikke?
For en gjeng!
Hallo. Hallo, min kjære.
God dag, pappa! Hvor er gaven min?
Du må vente til i kveld... Det må alle sammen.
Gavene kommer på julaften som vanlig.
Tenk deg det.
- De kunne vært mine. -Ja, tenk deg det.
- Jeg så en av dine gamle venner. -Hvem var det?
- Gjett. -Det kan jeg ikke.
Jeg vet ikke. Ebenezer Scrooge.
Nemlig. Jeg gikk forbi kontoret hans. Vinduet var åpent.
Det sto et enkelt lys på bordet. Kompanjongen ligger for døden-
-og der satt Ebenezer Scrooge alene. Han er helt alene i verden.
Stakkars Ebenezer. Det stakkars mennesket.
- Jeg trenger ikke din medlidenhet. -De kan ikke høre deg.
Og jeg har fått nok av dine bilder fra fortiden.
Forsvinn! La meg være i fred!
Sannheten vil seire.
Sannheten vil seire!
Et mareritt.
Et grusomt mareritt.
Gud...
La meg få sove.
La meg sove...i fred.
Fred.
To.
Nå, Jacob Marley.
Hvor er den ånden du fortalte om?
Du sa på slaget to, ikke sant, Jacob?
Du tar feil i døden-
-akkurat som du gjorde i livet, gamle ørn.
Ebenezer Scrooge!
- Kom inn! -Det akter jeg å gjøre.
Kom inn, menneske.
Du har aldri sett maken, vel?
Nei, det stemmer.
Har du aldri møtt noen av mine yngre familiemedlemmer?
- Nei. Ikke som jeg vet. -Eller noen av mine eldre brødre?
Nei, dessverre ikke. Har du mange brødre?
Over 1800.
Det er en stor familie å forsørge.
Legg hånden din på kåpen min, Ebenezer Scrooge.
- Hvilken dag er det? -Vet du ikke det? 1.juledag.
De kjøper mye, ikke sant?
Ebenezer, er det alt du ser?
Denne veien, så skal du få se hvilken nytte varene kan gjøre.
Utstråler det en spesiell kraft fra fakkelen din?
Ja... Det gjør det.
- Kjenner du igjen dette huset? -Nei...
- Det er Bob Cratchits hjem. -Er det?
Han lever godt for 15 shilling i uka.
- Skal vi gå inn? -Jeg vil ikke forstyrre.
Akkurat som med ånden for fortidens jul, kan ingen se oss.
- Lurer på hvor det blir av far. -Han snakker nok med presten.
- Far roser alltid prekenene hans. -Jeg håper puddingen blir god.
Du lager verdens beste plumpudding.
- Peter! Spar noe til de andre. -Jeg smaker bare.
- Vi klarer oss godt uten din hjelp. -Hallo, mor!
- Kjenn lukten av gåsa, Martha! -Munnen min løper i vann!
- Jeg kan ikke vente. -Det må du.
Hjelp Martha å smøre på brødet...tynt.
- God jul, alle sammen! -Du kommer sent, Bob Cratchit.
Og du er kald som en istapp. Dere har somlet.
- Far snakket lenge med presten. -Det regnet vi med.
- Kom og hør puddingen putre. -Den høres ut som en slange.
Gå sammen med din bror og søster.
- Hvordan oppførte han seg i kirken? -Som en engel.
- Se, hvordan de hjelper ham. -Hva sa du?
Ikke noe... Ingenting.
Han tenker de merkeligste ting når han er så mye alene.
Han sa at han håpet at folk i kirken så at han var krøpling-
-og at det fikk dem til å huske på-
-hvem det var som fikk lamme tiggere til å gå og blinde til å se.
Jeg syns at Tim blir sterkere for hver dag som går.
- Han har mer håp. -Ja. Du har nok rett.
Han blir sterkere.
Vi er her alle sammen. Det er det viktigste.
- Belinda, hjelp meg med gåsa. -Ja, mor.
Peter, jeg har gode nyheter til deg.
I morges møtte jeg en kjekk herre... Fred Holywell.
Mr. Scrooges nevø. Han husket at jeg har en stor gutt-
-og han har en jobb til tre shilling og seks pence i uken.
Tre shilling og seks pence? Hver eneste uke?!
Hvis du har lyst, kan du begynne på mandag.
- Da kan jeg hjelpe deg og mor. -Og enda viktigere...
Du kan få en fin karriere.
En begynnerlønn på tre shilling og seks pence!
Typisk min nevø. Ikke rart at han ikke klarer å spare.
Kanskje han har spart noe annet enn penger.
Han gjør det for å trosse meg. Ansetter min ansattes sønn-
-til en svimlende høy lønn.
Kom og få!
Stille, barn!
- Det er nok til en hel hær! -Mor, du har overgått deg selv.
Skjær den opp. Jeg kan ikke vente.
Har vi ikke glemt noe?
Herre, vi takker deg for dette overdådige bord.
Vi takker deg for denne kjærlighetens og gledens dag.
Vi takker deg for at vi sammen med hverandre og deg-
-kan dele våre hjerters glede på denne spesielle dag.
Amen!
- Amen. -Hva? Sa du noe?
- Nei. -Jeg syns at jeg hørte...
Jeg sa ikke noe.
Alice...
- Belinda. -Poteter, Alice?
- Det er en forferdelig liten gås. -Bob Cratchit har ikke råd til mer.
- Har alle fått? -Ja.
La oss begynne. Riktig god jul.
Og Gud velsigne oss, hver eneste en.
Si meg en ting. Overlever han?
Jeg ser en tom plass ved dette bordet.
Jeg ser en krykke uten eier... som er blitt godt bevart.
Hvis disse skyggene ikke forandres i framtiden, dør barnet.
Nei. Si at han blir skånet.
Hvis disse skyggene ikke forandres, vil han ikke finnes mer.
Men hvis han dør, så la ham dø.
Da får vi kanskje bukt med overbefolkningen.
Du bruker mine egne ord mot meg.
Ja. Så kan du kanskje lære å passe tungen din-
-før du vet hva overbefolkning er-
-og hvor den finnes.
I himmelen er det mulig at du er mindre verdig-
-enn mange millioner som denne fattige mannens barn.
En triumf, min kjære. Enda en triumf.
- Hva sa jeg? -Det var vellykket.
For en lettelse for Mrs. Cratchit. Nå er festmåltidet slutt.
Nei, ikke helt. Det mangler et siste høytidelig øyeblikk.
Se nå.
Nå vil jeg gjerne utbringe en skål for Mr. Ebenezer Scrooge-
-som har betalt for dette festmåltidet.
Ja, særlig. Skulle ønske at han var her.
Da skulle han få noe å tygge på. Og han ville trenge god appetitt.
Barna er her... Det er 1. juledag.
Bare i julen kan noen skåle-
-for en så gjerrig, motbydelig, slem-
-hard og ufølsom mann som Ebenezer Scrooge.
Vis nå litt nestekjærlighet.
Greit...
Så skåler jeg for ham for din og dagens skyld.
Men ikke for hans.
Lenge leve Mr. Ebenezer Scrooge.
God jul og godt nytt år.
Han får nok en veldig god jul, og han er nok veldig glad.
Mr. Scrooge...
Bob Cratchit har et poeng.
Uten meg hadde de ikke hatt mat i det hele tatt.
Takket være min forretningssans har han en jobb.
Er det alt du har lært av å se denne familiens jul?
Nei, ikke alt.
Men man må vel ha lov til å forsvare seg.
Vi har litt tid igjen. Legg hånden din på kåpen min.
- Hvor er vi nå? -På et ganske tilfeldig sted.
Dette huset... Vi går inn her.
- Kanskje det vil more deg. -Jeg er ikke i humør til å more meg.
- Spiller jeg så morsomt? -Unnskyld, min elskede.
Jeg kom til å tenke på ham i går. "Humbug", sa han.
Han sa at julen var humbug, og han trodde det.
Jeg vil gjerne møte onkelen din. Beskrivelsen din er veldig komisk.
- Han er ikke så veldig hyggelig. -Det er verst for ham selv.
Det sies at han er veldig rik.
Ja, men han bruker ikke formuen sin på noe.
- Han lever ikke engang godt selv. -Jeg er ikke noe ødeland.
Det er nytteløst og taktløst å motsi våre verter.
Jeg bryr meg ikke om takt.
- Jeg har mistet tålmodigheten. -Jeg syns synd på ham.
Synd på meg?
Hvem lider under lunene hans? Ham selv. Alltid.
- Han nekter å besøke oss. -Og går glipp av et godt måltid.
Jeg snakker om min onkel-
-fordi min mor, Gud velsigne henne-
-var veldig glad i ham. Hun elsket ham.
Det er sant. Fan elsket meg, og jeg elsket henne.
Kjære Fan. Bare du var i live.
- Fred ligner veldig på henne. -Ja.
Det ble jeg minnet på nylig.
Når han nekter å feire jul med oss-
-går han glipp av noen hyggelige stunder som ikke kan skade.
Jeg gir ham tilbudet hvert år, uansett om han vil det eller ikke.
Og hvert år sier han: "Jul?!"
"Ha! Humbug!"
Vi må ta oss av gjestene våre.
- Jeg kan ikke konsentrere meg. -Folk virker glade.
Gratis mat og drikke vekker som regel glede.
De er glade i hverandres selskap.
Stille! La oss leke en ordlek. Hva skal vi spille?
Gjett på et uttrykk!
Dere får fem sekunder hver. Jeg stiller spørsmålene.
- Mr. Topper holder regnskap. -Jeg skal gjøre mitt beste.
Man får fem sekunder til å svare. Hvis svaret ikke er godt nok-
-skal man stille seg bak stolen sin. Den som er igjen, vinner.
- Kom igjen, da! -Ja, unnskyld.
- Stolt som... -Stolt som en hane.
- Tørr som... -En pinne.
- Rund som... -Min kone.
Unnskyld, min kjære. Rund som...
- En. -To.
En tønne!
Rask som...
Vinden...
En, to, tre, fire, fem...!
- Lynet, din idiot. -Ebenezer!
- De kan verken se eller høre oss. -Det stemmer.
Ja. Unnskyld. Selv jeg glemmer reglene innimellom.
- Jeg er ikke her så ofte. -Stille. Jeg prøver å lytte.
- Blyg som... -En jomfru?
- Det er et kjent uttrykk. -Jeg tenkte blyg som en rose.
Men jeg godkjenner svaret ditt.
Så er det deg. Lukket som...
En østers.
- Lukket som... -Konen hans er ikke så veldig smart.
Lukket som din onkel Scrooges pung.
Det er galt, og tiden er ute.
Du er ute. Still deg bak stolen.
- Lukket som en østers. -Gutten har hodet på rett plass.
Og jeg velger å betrakte deres hån mot meg som et muntert innfall.
Nå må vi forlate dette herlige stedet. Vi skal besøke et sted til.
Legg hånden din på kåpen min...
- Slu som... -En rev.
- Rød som... -En rose.
- Taus som... -Natten! En mus!
Graven!
Hvor er vi nå? Dette stedet kjenner jeg ikke.
Navnet sier deg ikke noe. Det er et sted-
-som mange andre i denne verden.
- Har vi ved nok til natten? -Ja. Det er fremdeles gratis.
- Mary, det er ferdig. -Det er for varmt.
- Det blir snart kaldt. -Hvor fikk du tak i dem?
- Jeg har ikke stjålet dem! -Det har hun ikke sagt.
- Hun burde respektere meg. -Slutt å skjelle henne ut.
- De trillet ned fra en vogn. -Faren din er ingen tyv.
Ikke ennå.
Hva gjør disse menneskene her ute? Menn og kvinner i filler.
Barn som spiser rester. Det fins institusjoner.
Har du besøkt noen av disse institusjonene?
- Jeg betaler skatt. Holder ikke det? -Gjør det?
- Sett deg sammen med oss. -Se på hendene mine.
Det er arbeidshender. Jeg vil jobbe.
Jeg vil skaffe barna mine mat. Det burde være jobber.
Vi er sammen. Det er det viktigste.
Jeg elsker deg... Og jeg elsker barna.
I morgen leverer jeg dem på fattig huset.
Nei! Jeg vil heller drukne i elva enn å skilles fra barna mine!
- Bare til jeg får en jobb. -Neil Vi er en familie!
Vi holder sammen.
Kom. Kom og sett deg igjen.
Hva har dette med meg å gjøre?
Tilhører de ikke menneskerasen? Se her!
Under kåpen min.
Se på dem!
- Hva er det? -Det er barna dine!
De er barn av alle dem som lukker øynene for livet!
De heter Uvitenhet og Grådighet.
Pass deg for dem. For på deres panne-
-står ordet "undergang" skrevet.
De varsler undergang for deg og for alle som fornekter dem.
Har de ingen å ty til?
Fins det ingen arbeidsleirer? Fins det ingen fengsler?
- Dekk dem til. Jeg vil ikke se dem. -Jeg tenkte meg det.
Nå er de gjemt.
Men de lever. De lever.
Nå...
Nå må jeg forlate deg, Ebenezer Scrooge.
- Forlate meg? Her? -Ja.
Det kan du ikke. Før meg hjem til sengen min.
Det er for sent.
Det er kaldt. Jeg kjenner ingen her. Ikke gå fra meg.
Ånd?
Kom tilbake! Jeg vil snakke med deg!
Kanskje-
-jeg har begått feil fra tid til annen...
Snakket for raskt om ting som jeg ikke hadde tenkt over.
Greit. La oss møtes på halvveien.
Jeg er en rimelig mann.
Ånd!
Forbarm deg over meg!
Du må ikke forlate meg.
Hva har jeg gjort-
-for å fortjene å bli forlatt på denne måten?
Hva?
Er du den ånden som Jacob Marley sa ville besøke meg?
Jeg er sammen med ånden fra framtidens juler, ikke sant?
Du vil vise meg det som ennå ikke har skjedd-
-men som kommer til å skje i framtiden, ikke sant?
Jeg frykter deg.
Mer enn noe annet spøkelse.
Men jeg er rede til å følge deg. Vil du ikke snakke til meg?
Så før an, da.
Natten er på hell. Tiden er dyrebar for meg.
Dette stedet kjenner jeg godt. Børsen... Mitt andre hjem.
Jeg vet bare at han er død.
- Når døde han? -I natt.
- Hva med pengene hans? -De går til firmaet. Hvem andre?
- Det blir en liten begravelse. -Jeg blir med hvis jeg får lunsj.
Jeg insisterer på å få mat når jeg skal kaste bort tid.
Har de ingen respekt for de døde?
Jeg bør nok bli med. Han var tross alt en stor forretningsforbindelse.
Jeg skal ut og sjekke prisen på korn. Farvel.
Hvorfor har jeg overhørt denne samtalen?
Hvilket formål tjener det?
Du godeste! Hva er dette?
Ånd...
Dette stedet er skremmende. Jeg vil dra herfra.
Nei, jeg nekter. Det kan du ikke tvinge meg til.
Jeg sier jo at jeg forstår deg. Det holder lenge.
Og det må være noen i byen som er påvirket av hans død.
Jeg krever å få se det mennesket.
Det er det verste strøket i byen. Du må ha gått feil.
Skal jeg inn dit? Jeg har ingen ærend der inne.
Lukk opp, Mrs. Dilber. Skal jeg betale for varer jeg ikke har sett?
Ikke spør hvor jeg har det fra.
Det er en menneskerett å forsørge seg selv.
- Det er mitt motto. -Han var død.
Og hvem vil savne noen småting?
- Ikke en død mann. -Nei.
Hvis han ville beholdt dem etter døden, den gamle gjerrigknarken-
-hvorfor var han ikke mer medgjørlig i livet?
Da hadde han hatt noen ved sin side når døden kom.
I stedet for å ligge der og dø alene...
For seg selv.
Det er mine ting.
Jeg sleper tyven for retten!
- Hva er dette? -Sengeforheng.
Tok du dem ned med ringer og alt mens han lå der?
Hvorfor ikke?
Pass på at du ikke søler stearin på teppet hans.
Bare han ikke døde av noe smittsomt.
Da hadde jeg ikke vært i rommet. Jeg var ikke så glad i ham.
Hva vil du betale?
Det er ikke mine ting.
Jo, de ligner.
Men det kan ikke være meg hun snakker om.
Det er kanskje en likhet, men...
Ett pund og femtitre. Ikke en penny mer.
Du er en hard mann. Det er du sannelig.
Jeg behandler alltid damene pent. Det blir min ruin.
Fortell meg... Hva slags ondt påfunn er dette?
Jeg ber om å få se noen følelser for hans død-
-og så viser du meg bare griskhet og grådighet.
La meg se litt ømhet! Litt inderlighet!
Det må være en feil. Forgjengeren din førte meg hit tidligere.
Ja, ja.
Du er pokker så vanskelig å føre en samtale med.
"La de små barn komme til meg og hindre dem ikke.
For Guds rike hører sådanne til. Sannelig sier jeg dere:
Den som ikke mottar Guds rike som et lite barn-
-kommer aldri inn i det."
Øynene mine svir.
Det er bedre nå.
Arbeidet gir meg røde øyne. Det vil jeg ikke vise faren deres-
-når han kommer hjem. Ikke for alt i verden.
- Han bør være her snart. -Han burde vært her nå.
Han har begynt å gå langsommere.
Og likevel har jeg sett ham gå...
...med lille Tim på skuldrene i et rask tempo.
Jeg også.
Han var så lett, og far elsket ham så høyt-
-at det ikke var noen byrde.
Ingen byrde.
- Far kommer. -Hallo, far.
Hallo, min kjære.
Hallo, mine kjære barn.
- Vi var bekymret for deg. -Jeg er glad for at du er hjemme.
Så stor du er blitt.
Jeg kommer så sent fordi jeg gikk forbi i dag.
Idag?
Jeg kunne ikke holde meg borte. Det er så fredelig og grønt.
Du får se det på søndag. Vi drar alle sammen på søndag.
Jeg lovte ham å gå dit hver søndag...
Mitt lille barn.
Mitt kjære lille barn.
- Far, du må ikke sørge. -Beklager.
Jeg har jo dere. For en velsignelse!
Vet dere hvem jeg møtte på gaten i dag?
Mr. Scrooges nevø, Fred.
Han hilste vennlig som alltid.
Han så at jeg var litt trist, og spurte hva som var galt.
Da jeg fortalte det-
-sa han at han var lei for det, og...
Robert.
Tim er i oss alle sammen. For hans skyld må vi leve videre.
Så lenge vi elsker hverandre, vil han alltid leve.
Ja, naturligvis, min kjære. Uansett hvordan og når-
-vi er borte fra hverandre-
-så vil ingen av oss glemme lille Tim.
Nei, aldri.
Og når vi husker hvor tålmodig og mild han var-
-selv om han bare var et lite barn, så vil vi slutte å krangle.
Jeg er en lykkelig mann.
Jeg er i sannhet en lykkelig mann.
Jeg ber om ømhet og inderlighet-
-og så viser du meg det.
Jeg trenger ikke å se mer.
Før meg hjem.
Hva er dette? Vi avtalte jo at du skulle ta meg med hjem.
Spøkelse...
Jeg aner-
-at våre veier snart skilles. Jeg vet det, men jeg vet ikke hvordan.
Si meg... hvem var det som lå død?
Nei.
Før jeg går nærmere så svar på dette:
Har du vist meg den visse framtid?
Eller har du vist meg en mulig framtid?
Menneskets valg har visse følger. Det aksepterer jeg.
Men hvis man avviker fra den vei-
-må følgende forandre seg.
Fortell meg at det er sant.
Jeg er et nytt menneske.
Dette besøket har jo forandret meg.
Hvorfor skal jeg se dette hvis jeg er fortapt?
Gode ånd, gå i forbønn for meg og forbarm deg over meg.
Si at jeg kan forandre alt dette ved å forandre livet mitt.
Jeg vil ære julen av hele mitt hjerte.
Jeg vil leve i fortiden, nåtiden og framtiden med alle tre ånder!
Jeg vil aldri glemme lærepengen jeg har fått.
Si det...
Si at jeg kan viske ut skriften på denne steinen!
Skån meg!
Mitt eget rom.
Jeg lever!
Takk, kjære ånder. Jeg skal holde løftet mitt.
Jeg vil leve i fortiden, nåtiden og framtiden med alle tre ånder.
Himmelen og julen være lovet!
Det lover jeg deg på mine knær, Jacob Marley.
Klokken er ni.
Det er dag.
Men hvilken dag er det?
- Hallo, gutt! -Jeg?
- Ja, min venn. Hvilken dag er det? -Det er 1. juledag!
1. juledag... Jeg har ikke gått glipp av den!
Åndene klarte alt på én natt. Nå ja. De kan jo klare alt.
Hallo, min gode mann.
Vet du hvor slakteren rundt hjørnet er?
- Det burde jeg da gjøre. -Kvikk gutt!
- Har de solgt den fine kalkunen? -Den som er like stor som meg?
For en hyggelig gutt... Ja, den!
- Den henger der fremdeles. -Løp og kjøp den.
Send dem hit så jeg kan fortelle hvor den skal.
Du skal få en shilling. Og hvis du kommer innen fem minutter-
-får du en halv krone.
Jeg må kle på meg. Det er så mye å gjøre. Jeg har ingen tid å miste.
Jeg er lett som en fjær!
Jeg er lykkelig som en engel!
Jeg er leken som en skolegutt.
Jeg er tummelumsk som en fyllik.
God jul, alle sammen!
Og godt nytt år til hele verden!
- Hvis det er tull, får du bank. -Han sto oppe i vinduet.
Der er du.
Gutten sier at du vil kjøpe kalkunen her.
- Her er den halve kronen din. -Takk.
Her er en adresse og penger for kalkunen.
Lever denne fine fuglen til Bob Cratchit i Camden.
Det skal gjøres omgående. Si bare at den er fra en venn.
- Den må nå fram til julemiddagen. -Naturligvis.
Her er litt for besværet, min gode mann...og litt til.
God jul.
For en herlig dag.
God morgen og god jul.
Små englebarn.
- Dere synger fortryllende. -Takk.
Det er jeg som skal takke for denne praktfulle julemusikken.
God morgen.
- Mine herrer... God jul. -Mr. Scrooge.
Ja, dere liker nok ikke det navnet. La meg be om unnskyldning-
-og gi et bidrag fra meg til de fattige på...
Gud være lovet!
- Mr. Scrooge, mener du det? -Ja. Og ikke en kvartpenny mindre.
- Jeg har mye å ta igjen. -Hva kan jeg si?
Ikke noe. Kommer dere på besøk?
- Ja, så sannelig. -Mange takk.
- Ja? -Bob Cratchit? Denne er til deg.
- Det må være en feil. -Du heter vel Bob Cratchit?
- Da er det ingen feil. -Jeg har ikke bestilt den.
Den ble kjøpt og betalt av en herre.
Den skulle leveres til Bob Cratchit i god tid før julemiddagen.
- Hva het han? -Han ønsker å være anonym.
- Anonym? -Ja. En anonym herre.
- Hvem har sendt den? -Kanskje det er en feil.
- Det står navn og adresse på den. -Hva gjør vi?
Tilbereder den og spiser den beste julemiddagen vi har hatt!
Mrs. Cratchit... for en utmerket idé.
Gud velsigne oss, hver eneste en.
God jul.
- Fred! Det er altfor dyrt. -Men liker du det?
Det er nydelig.
Det er det vakreste jeg noensinne har sett.
Da hører det hjemme på håndleddet ditt. God jul.
Jeg elsker deg. Og ikke bare på grunn av dette.
- Hvem kan det være? -Vi venter ikke noen nå.
Det er onkel Ebenezer!
Onkelen din? Hva i all verden vil han?
Lukk opp døren. Det har jeg ingen anelse om.
- Fred... -Onkel Ebenezer.
- Kan jeg få komme inn? -Ja.
Vær så god.
Kom inn.
- God dag og god jul. -God jul.
Onkel Ebenezer, dette er min kone, Janet.
- Dette er onkel Ebenezer. -Det gleder meg...
- Det er vel snarere en overraskelse. -Ja, det også.
Ja, det er faktisk en overraskelse.
I går sa du tydelig at du ikke ville ta imot min invitasjon.
Jeg sa også andre ting, ikke sant?
At julen er humbug og bortkastet tid og penger.
En falsk og kommersiell høytid som skal ignoreres.
Ja, i grove trekk...
Det er tre grunner til at jeg kommer. For det første-
-vil jeg si unnskyld fordi jeg snakket sånn om julen.
- Det var humbug. -Var det?
Ja. Det vet jeg nå.
For det andre ville jeg hilse på din kone.
- Hun er virkelig en vakker kvinne. -Takk.
Jeg... Jeg var forelsket en gang.
- Kan du tenke deg det? -Ja.
Men jeg hadde verken ditt mot, optimisme eller inderlighet.
Og hvis invitasjonen fremdeles står ved makt, så takker jeg ja.
Naturligvis står den ved makt. Hurra!
- Jeg visste at det ville skje. -Du hadde visst rett.
- Jeg vil gjerne spise med dere. -Du er mer enn velkommen.
- Du liker visst selskapsleker? -Jo, det gjør jeg faktisk.
Har du spilt den om faste uttrykk?
- Det er en av favorittene våre. -Kanskje vi kan leke den i dag.
Jeg er veldig flink til det. Hvis uttrykket "lukket som..."-
-blir nevnt, så er svaret "en østers".
Ja, det er det sannelig.
Tilgi meg, men jeg ser skygger av min søster i ansiktet ditt.
Jeg elsket din mor, Fred. En stund-
-glemte jeg hvor høyt jeg elsket henne.
Kanskje jeg valgte å glemme det.
Nå... Nå vil jeg gjerne smake på den berømte punsjen din.
Naturligvis. Du har gjort oss veldig lykkelige, onkel Ebenezer.
- Har jeg det? -Ja.
Må Gud tilgi meg for tiden jeg har kastet bort.
Klokken ni. Du kommer for sent igjen, hva, Cratchit? Bare vent.
Mr. Cratchit!
Ja.
- Er du klar over hva klokken er? -Ja.
Hva er klokken?
Atten minutter over ni.
Atten og et halvt minutt. Hva slags tid er dette å komme på?
- Unnskyld. Jeg kommer for sent. -Ja, det gjør du.
- Kom hit. -Det er bare én gang i året.
Det skal ikke gjenta seg. Jeg var i ganske godt humør i går.
Nå, men jeg finner meg ikke i det lenger.
Derfor... Derfor vil jeg...
...fordoble lønnen din.
- Fordoble lønnen min? -Ja, Bob.
God jul!
Jeg fordobler lønnen din og hjelper familien din etter beste evne.
Og Tim kommer til å gå igjen. Og han blir sterkere og sterkere.
Vi kan drøfte detaljene i ettermiddag over en julepunsj.
Hva er det med deg?
Ikke noe.
Det er bare...
Ikke noe. Takk.
Det var så lite, min gode mann. Tenn opp før vi fryser i hjel.
Kjøp mer kull...
Og det før du setter prikken over en eneste i.
Ebenezer Scrooge holdt mer enn han hadde lovet.
Han ble den beste venn, læremester og mann-
-i hele den gamle byen.
Og for lille Tim, som ikke døde, ble han som en far.
Man sa at Ebenezer Scrooge forsto å feire jul-
-om noen. La det også bli sagt om alle oss andre.
Og som lille Tim sa:
"Gud velsigne oss, hver eneste en!"
[NORWEGIAN]